Tillägnas USA:s marinkår vars bragder och mod-
-har gjort bestående intryck på världen-
-och i landsmännens hjärtan.
Ett stort tack för marinkårens stöd och deltagande-
-vilket gjorde den här filmen möjlig.
Det här är historien om en skyttegrupp inom marinkåren.
Jag, korpral Robert Dunne, ingår i den gruppen.
Vi var på Guadalcanal, och när ön var intagen-
-övergick vi till vila, förnyelse av utrustning och utbildning.
Marinkåren har lång erfarenhet av utbildning...
Strunt samma,
Sedan stationerades vi nära Wellington i Nya Zeeland.
Här fick vi truppförstärkning från Staterna.
Vi var långt från Staterna: 1 300 mil.
Du verkar veta hur man lever bekvämt.
-Lyxliv? -Nej, malaria.
-Smittar det? -lnte den här veckan. Du kan stanna.
Trevligt ställe ni har här. Jag heter Benny Regazzzzi.
Jag heter Bob Dunne, underbefäl.
Den här killen är min vän: Dan Shipley.
-Hej. -En sån fysik.
Flickorna svimmar när de ser honom. Jag ska göra honom till filmstjärna.
De där är bröderna Flynn. Eddie och Frank.
De dricker inte. Jag får deras ölranson.
Det där är Georgie Hellenopolis. Han är irländare.
-Var fick du korten ifrån? -Från din packning.
-De är mina. -Du har mycket som inte är ditt.
-Ge hit. -"Alltid trogen."
Låt dem vara. De slåss 20 gånger om dan.
De kommer från Philadelphia. Broderskärlekens stad.
-Vem är gruppledare? -Sergeant Stryker.
-Hur är han? -Det märker du snart.
Toppen. De har redan börjat tiga ihjäl mig.
Hoppas att han vet vad han sysslar med.
-Vi är inte förstärkningar längre. -Var är sergeanten?
Han är här.
-Ser man på - Stryker. -Hej, Thomas.
-Jag trodde att du var i första. -Det var jag. Sitt ner.
Sitt ner, var som helst.
Jag heter John M Stryker.
Ni är min skyttegrupp.
Tre av oss har varit i strid: Dunne, Bass och jag.
Ni får lära er av oss. Förut utgick ni från en bok.
Ni måste minnas bokens innehåll och tusen saker till som inte står där.
Ni måste lära er fort.
Den som inte samarbetar kommer att önska att han inte blev född.
Ni ska lära er att röra er och tänka som en man.
Om ni inte gör det, så dör ni. Ni har haft en bekväm dag.
Hoppas att ni njöt av den, för det blir den sista på länge.
Ni är i marinkåren för att slåss. Jag ska visa er hur det går till.
På ett eller annat sätt kommer jag att lära er det.
Kompanichef är kapten Joyce.
Löjtnant Baker är plutonchef. Wright är vice plutonchef.
Några frågor?
Det var allt.
Av 1 0 000 sergeanter fick jag Stryker!
Känner du honom?
Ja, vi var stationerade i Kina tillsammans.
Han stoppade min befordran. Han satte mig i buren också.
Jag fick 30 dar. Han var fanjunkare på den tiden.
Han måste ha gjort nåt fult för att bli degraderad.
Vad satte han dit dig för?
För... Det spelar ingen roll. Det viktiga är att han satte dit mig.
Du kan ge dig på att han kan reglementet utantill!
-Han har texten tatuerad på bröstet. -Han kan den utantill.
Heter inte du Al Thomas?
-Har inte du varit boxare? -Bara i marinkåren.
-Jag gick en titelmatch i tungvikt. -Berätta vem du fick stryk av.
Stryker. En lyckträff.
Jag kan bli din nya manager.
Berätta varför du degraderades.
Min avsmak för dig börjar utvecklas till hat, Bass.
Tro inte allt han säger. Ni blir schyst behandlade av Stryker.
Schyst behandlade...
Jag längtar efter att träffa Stryker när vi inte är i tjänst.
Var rädd om handen, champ!
Framåt!
-Rast, vila. -Ta en rast.
-Hur verkar gruppen, Stryker? -Fråga om ett halvår. Conway!
Jag kollade dina papper i går. Överste Sam Conway var din far.
-Än sen? -Jag var med honom för en tid sen.
Han var min chef innan han dödades.
En av de bästa officerare jag har tjänstgjort för.
-Jag tänkte... -Tack. Jag ska komma ihåg det.
Nu får du sova med geväret i natt.
lngen i den här uniformen tappar sitt gevär.
Kom igen. Avmarsch!
Vem är värst? Han eller japanerna?
-Din far var en bra marinkårssoldat. -Till för tio månader sen.
-Du ryckte in när han dödades. -Det var vad som förväntades av mig.
l min familj blir vi marinkårssoldater.
Jag är den siste Conway, så här är jag nu.
Din far skulle ha gillat att du fullföljer traditionen.
lnte han. Han räknade med att jag skulle få en ofarlig befattning.
-Han sa det till mig. -Jag förstår inte.
Pappa skämdes för mig. Jag var inte tillräckligt tuff.
"lngen stake", sa han. Han ville att jag skulle bli som Stryker.
"Den bästa officer jag tjänstgjort för." De trivdes säkert bra ihop.
De var riktiga stridisar. Men jag är civilist, inte marinkårssoldat.
De ska inte få forma mig. Jag är bara här för traditionens skull.
-Bara därför? -Ja. Hur så?
lngenting. Stryker kan sina saker.
Det kunde Jack the Ripper också.
Lägg av med pladdrandet. Ni går i fel led.
Vänster fot fram!
Kämpa på!
Choyinski, din klumpfot!
Choyinski... Vad sysslar du med?
-Springer bajonettbanan. -Det ser inte ut så.
Ja, sir.
Era män är ganska oslipade, Stryker
Ja, sir.
Där fick Stryker en knäpp på näsan. Hans pojkar var inte så bra.
Häng upp honom mellan stolparna, så går det bättre.
Choyinski!
Okej, jag är klumpig.
-Var beredd. -Vad är det här?
Jag ska lära dig hur det går till. Gör ett utfall.
-Utan bajonettbalja? -Just det.
-Menar ni så här? -Ja. Så här!
Fattar du nu? Sjukvårdare!
Kom igen. Vi gör det igen. Sätt fart!
Du är den enda okyssbara här.
Det gör ont. Det är inte roligt. lnga brudar gillar en sån här mun!
Du kan vara lugn. Vi får ingen permis på tre månader.
-Hur vet du det? -Jag har spioner överallt.
De borde straffa Stryker för det han gjorde.
Knappast. Han får beröm för att ha gjort soldater av oss.
Choyinski!
Jag hörde att du överlevde. Då hade du tur.
Om jag inte hade tyckt om dig, så hade det inte slutat så lyckligt.
Du får i läxa att träna lite mer på bajonettstrid.
Tycker han om mig? Undrar vad han gör med folk som han hatar?
Av årets 365 dar, så skär jag mig med rakkniven just i dag.
Du borde använda blåslampa.
Hör på sladdertackan. lngen permis, sa han.
Nån gjorde ett misstag. Det är inte ert problem.
Nej, det är ditt. Så vänd inte ryggen till.
Med de kropparna kommer vi att besegra Hollywood.
-Första pluton! -Det är till mig.
-Wright, har du nåt till Stryker? -Nej.
Då blir det tufft igen i kväll.
Han kan inte lösa sina problem med whisky.
Vad skulle du göra om frun stack med ungen?
-Efter fem år skulle jag glömma det. -Stryker glömmer inte.
Ledsen, men det var inget brev till dig.
Du vet hur tioåringar är. Det finns tusen skäl att inte skriva.
-Miljoner. -Lägg av.
-Med vad? -Du snoppar av mig.
-Mary hindrar honom kanske. -Det skulle hon aldrig göra.
Stryker, du är verkligen en ovanlig person.
-Är du kär? -Du vet vad jag menar.
Många män förstår inte att kvinnor behöver män som inte är borta jämt.
Kvinnor vill ha ett hem och en man som kommer hem varje dag.
-Du får säga till mig att tiga. -Det är klart att du får prata.
-Låt bli det för en gångs skull. -Vad då?
Gå inte ut för att supa dig raglande, stinkande stupfull.
lngen går ut för att bli raglande, stinkande stupfull.
Vissa gör det. Lämna hälften av pengarna hos mig.
Du har samma fel som en nucka. Du oroar dig!
Följ inte efter mig, för då får du en bula i skallen.
Är ni klara?
Vad har hänt?
Stryker tyckte att han tog isär sitt vapen för långsamt.
Hans permis drogs in.
Vår hårda sergeant har kanske inte ett hjärta av guld trots allt.
Du pratar för mycket. Tror ni att jag straffade Flynn för skojs skull?
Straffet är orimligt. Ni drog in hans permission efter ett litet misstag.
Jag ska säga dig en sak, Conway. Jag säger det till er alla.
Jag ska förklara enkelt, så att ni förstår.
Jag fick er som en present. En påskpresent.
Jag fick order att träna er, så att ni kan klara av att kriga.
Det tänker jag göra. Och därför tänker jag tala om exakt vad ni ska göra.
Jag tänker till och med tala om när ni ska snyta er.
När ni gör nåt som jag inte gillar så kommer jag att göra er illa.
Jag kommer att köra hårt, men när ni klarar det är ni marinkårssoldater.
Flynn stannar här.
En extra hård produkt från den hårda skolan. Taskigt, Lynn.
Om min bror inte får åka till stan, så gör inte jag det heller.
-Vem ger du order? -Dig!
Nu går vi innan de dra in permisen. Jag vill se Wellington-brudar!
-Hur känner du dig, grabben? -Som en fågel med fjädrar på.
-Flyg inte iväg, lilla fågel. -Det går inte. Jag ligger i ägget.
Tjusigt, tjusigt... Jag vill dansa!
Du ska sätta dig ner.
Just det. Jag kommer från Tennessee.
Den finaste delstaten. Den kallas "de frivilligas stat".
Där bor jag. Smithville i Tennessee. En sån stad.
Det här är mina kusiner på mammas sida. Och de här är på pappas sida.
Vi har världens bästa tobak också.
Där produceras mer gödsel än nån annanstans i världen.
Hör på bandet. De spelar som levande döda.
-De gillar kanske sån musik. -De känner kanske inte till annat.
-Jag ska prata med dem. -De kan kanske inte spela annat.
När jag är klar med dem kommer de att kunna annat.
Tjusigt, tjusigt, tjusigt!
-Där har vi en lycklig man. -Vänta till i morgon bitti.
-Gå och dansa nu. Jag vaktar honom. -Jag är inte mycket för dans.
-Försök, för en gångs skull. -Nej tack.
-Jag heter Pete Conway. -Allison.
-Hej, Allison. -Hej, Pete.
-Du är varm. Vill du gå och sätta dig? -Nej, jag vill inte förlora dig.
-Jag tjuvar. -Stick, grabben
Vad skulle du säga om jag föreslog en nypa frisk luft?
Jag skulle säga att jag inte får det. Men till dig säger jag ja.
Nu, då? Nu vet vi allt om varandra.
-Du missar tåget. -Jag svävar tillbaka.
Då blir du kanske förkyld.
Lustigt. Det känns som om jag har känt dig i hela mitt liv.
Så känner jag också.
-Hundratals mil bort. -lnte nu.
Jag vill träffa dig igen när jag får permission.
Jag finns här.
-Allison... -Ja.
Jag är glad att jag träffade dig i kväll.
-Tåget. -Jag vet.
Jag följer dig till stationen. Jag kan ta taxi därifrån.
Jag följer dig hem.
Då missar du tåget, och då får jag inte träffa dig på väldigt länge.
Hon sa att jag skulle ringa när jag fick permis igen. En sån barflicka.
-Jag tror jag avslutar kriget här. -Dricker du mer, så blir det nog så.
Det finns inga råttor in Nya Zeeland. De tog livet av dem med sin whisky!
Vi får nog dricka sämre whisky än så.
De kanske begraver mig till havs i morgon, men ikväll känns det härligt.
Jag har en fin framtid de närmaste timmarna.
Du blöder.
Läppstift.
-Titta vad jag hittade! -Killar... Titta.
Han är verkligen stupfull.
Grabben, du har kommit ur kurs!
-Ser man på. Stryker. -Han ser bedrövlig ut.
Nu fattar jag varför han blev degraderad.
Militärpolisen.
-Ja, det är det. Hjälp till nu. -Tänker du hjälpa honom?
Hur hemsk han än är, så låter jag inte dem ta honom.
Förbaskad otur. Han är stupfull precis när militärpolisen dyker upp.
-Men se vad han gjorde med mig! -Säg inte att han kysste dig.
Den var bra!
Han ni hört om killen som skulle gå på tåget...?
-Varför ska ni hjälpa honom? -Jag tar hand om honom.
-Var kom du från? -Strunta i det. Han behöver inte er.
-Vad sägs om det? -Han följer Stryker som en hund.
Bry dig inte om det. Nu slipper vi ta hand om honom.
Dagen efter permissionen gick vi ut på en 3,5 mil lång marsch.
Uppförsbacke hela vägen. Det var ett slitet gäng som satte upp tälten-
-och med tacksamhet la sig där inne.
Tror du på kärlek vid första ögonkastet?
Alla sorter.
Jag gjorde det inte förr. Men nu gör jag det.
-Varför måste du säga det nu? -För att jag tänker på det nu.
-Jag ska gifta mig med henne. -Vem?
-Flickan jag träffade i går. -Du mår bättre i morgon.
Jag kan inte må bättre än jag gör just nu.
Jag har undrat varför män gifter sig i krigstid.
-Vet inte. -Det är den sämsta tiden.
Jag har träffat många men aldrig funderat på att gifta mig.
Jag känner många flickor i Staterna, men...
...jag tror att när man kommer ut hit så kommer man närmare saker.
Man inser, trots att man försöker låta bli att tänka på det-
-att det finns risk att livet tar slut-
-och då vill man lämna ett spår av sig själv efter sig.
Pojke eller flicka är oväsentligt. Bara man inte blir bortglömd.
Då finns det nån som inte hade levt om det inte varit för dig.
Har jag rätt?
Jag tror att jag har rätt.
-Conway, har du permission? -Ja.
Hoppa in, så får du skjuts.
-Jag hörde att du har en flickvän. -Än sen, då?
-De säger att hon är trevlig. -De pratar för mycket.
Är det nåt allvarligt?
När situationen är som den är, så är det inte så lämpligt.
Du vet inte hur länge du ska vara här och när du kommer tillbaka.
Du vet inte ens hur länge du får leva.
Om det är i tjänsten, så lyder jag alla order.
Men lägg dig inte i mitt privatliv.
-Din far hade sagt som jag. -Jag skulle inte ha lyssnat.
Nej, du gjorde ju aldrig det.
-Han sa det till mig. -Vad sa han?
Han sa att han var besviken på mig, va?
Han sa väl att jag inte skulle kunna ta vara på mig själv?
-Det är du som säger det. -Nej, min far gjorde det.
Så fort du öppnar munnen, så är det min far som pratar.
Det känns som om han står bakom mig hela tiden.
Men han sa inte och tänkte inte alltid rätt saker.
Det kommer du att bli varse. Under tiden ska du lämna mig i fred.
Vill du ha skjuts till stan eller inte?
-Vad är det som är på tok? -lnget. Hur så?
-Du har knappt sagt ett ord. -Jag har funderat.
-På oss? -På mig själv.
Så själviskt.
Älskling, tror du att jag är modig?
-Det var en underlig fråga. -Tror du det?
Jag vet inte. Hur så?
Jag måste bevisa det för en viss person.
Du känner inte honom. Han är död.
Ja, Pete. Jag tror att du är modig.
Det hjälper. Du inser inte hur mycket det hjälper.
Nu pratar vi inte om det mer.
Vi borde ha pratat om oss två hela tiden.
Vad som ska hända oss.
-Hur vill du att det ska bli? -Jag vill gifta mig med dig.
Det vill jag också.
Lustigt. Vi känner knappt varandra.
När vi träffas känns det som korta ögonblick. Men ändå...
Jag förstår vad du menar.
Choyinski... Ska du inte till bröllopet?
Jag måste förflyttas. Jag kan inte lära mig bajonettgrejerna.
-Var beredd. -Nej, inte en gång till.
Jag har inte läkt sen förra gången.
Spela den där låten igen! Du för.
Du för!
Flytta över vikten.
Vänster, vänster!
Så ja. Fortsätt så. Du kommer att få ordning på det.
Träna på det en halvtimme om dan.
Sergeant, nu kan jag!
Det var mitt första kyrkobesök sen jag var 1 4 år.
-Det är bra att man får kyssa bruden. -Det gav mig hemlängtan.
-Vad är det? -Han är sig lik.
-Hur trodde du att han skulle se ut? -Gift, rynkig, bekymrad - som jag.
44 timmar och 34 minuter kvar. Stick nu.
Här är bröllopsgåvan från gänget.
Ni har varit underbara.
-Är du säker på att du valde rätt? -Jag är säker.
Ge er iväg nu!
-"Alltid trogen", grabben! -Sköt om dig, Pete!
Nu har vi 44 timmar på oss. Vad ska vi göra?
Om jag var flicka, så skulle jag gifta mig med dig.
Sluta! Jag har haft en tung dag.
Vad gör jag?
44 timmar och 32 minuter. Det är inte lång tid.
Nej, inte alls.
Jag undrar hur många andra som har haft så kort tid.
Många, skulle jag tro.
-Vi kan få det att verka länge. -År.
-Ska jag öppna det? -Ja, gör det.
De har bråttom!
Andra hade också bråttom.
Order om avsegling kom, och marinkåren avseglade.
Elva dar till sjöss. Destination? Det visste bara höjdarna.
Ryktena ombord gav hundra svar. Men alla var fel.
Utgå!
Synd att du inte hann träffa henne en gång till.
Vi visste att det kunde hända. Jag kommer tillbaka.
Visst. Alla kommer tillbaka.
Så där har man inte flaggan, Regazzi. Måste jag lära dig allting?
Se på nu. Vad ska du ha den till, Benny?
Jag ska sätta upp den i Tokyo - på Times Square.
-Times Square finns inte i Tokyo. -Jo. När jag kommer dit.
Så här viker man flaggan. Det blå fältet ska synas.
lnte illa!
-Du har min tröja! -Det är min.
Hör du inte? Det är min tröja!
Killar, ni måste sluta slåss så ofta.
Annars kan ni bli skadade.
Sjukvårdare!
-Vad är det? -Lugn. Det är flottan som övar.
Det lät inte som ett jaktgevär.
Jag hoppas att de övar ordentligt. Vilken ö ska vi till?
Det får vi snart veta.
Här har vi ön.
-Vad heter den? -Tarawa.
Den har jag aldrig hört talas om.
Den ingår i Tarawa-atollen.
Den här lilla ön heter Betio. Fråga inte hur det stavas.
Ni ska dit, men ni behöver inte skriva namnet.
-Här är "Röda stranden 3". Det är vi. -Vad finns det där?
Allt. Ön försvaras av en av flottans landsättningsstyrkor.
Japanska marinkåren. De bästa de har.
De är ständigt beredda att dö. Men det gör inget.
De får dö för sitt land, så lever vi för vårt.
-Vad är det? -lnget.
-Gå bort dit. -Jag hör härifrån.
Gå dit. lngen ska råka illa ut för att du inte lyssnade.
-Magistern, hjälp mig. -Vad är problemet?
Skriv 5 000. Ryktet säger att det finns så många japaner på ön.
-Vi har skjutit 1 000 ton granater. -Glöm inte flyget.
B-24:orna har gett dem en rejäl omgång.
Skriv ner antalet ton sprängmedel och dividera det med antalet japaner.
-Vi är kanske klara till middagen. -Räkna inte med det.
Flottan och flyget bombade förra gången också.
När vi kom i land var det ändå många citrongula typer där.
Det enda sättet att inta ön var att sätta in marinkåren.
Så flottans härjningar är bortkastad tid. Stryker vet alltid bäst.
-Vem sa att du fick delta i samtalet? -Bestämmer ni när jag får prata?
-Ja, om du pratar med mig. -Lägg av nu, Conway.
Jag har fått nog av din hårda sergeant-stil.
Du är så stor att alla är rädda för dig. Jag är inte rädd!
Lugna ner dig!
Sluta med era uträkningar och koncentrera er på det ni ska göra.
-Det kommer inte att bli lätt. -Lystring!
Alla går till samlingsplatserna.
Svara när jag ropar upp era namn!
Det blir ingen bio i kväll!
Nu öppnar butiken.
-Miss. -De skjuter kanske lösa skott.
-De siktar kanske dåligt. -Tänk om det bara är övning.
Var beredda. Det är dags att gå i land!
-Lycka till, sergeant. -Charlie, hjälp mig!
Stick upp dit. Hur är det?
Jag är träffad.
Sjukvårdare! Du klarar dig.
Vi är fast. Vi kommer inte över stockarna!
-Jag passar på att sticka. -Stanna här!
Vi kommer att dö här. Jag vill slåss.
Varför så bråttom? Det är fint här.
-De sköt löjtnanten. -De skjuter oss alla om vi inte drar!
De kan skjuta på sittande fågel.
-Har vi övat för att dö utan strid? -Sergeant, gör nåt!
Stanna kvar tills jag säger nåt annat.
Ni måste hjälpa oss härifrån!
Lugna ner dig. Det är jag som sköter tänkandet här.
-Var är löjtnant Baker? -Skjuten.
-Är alla i gruppen oskadda? -Alla utom en. Vad stoppar oss?
En bunker - ett gammalt kraftverk. Vi har bombat, men de skjuter ändå.
Ett bloss, sir?
Jag har beordrat fram eldkastare. Din grupp får ge dem understöd.
Ni hörde. Rör på er!
Vi måste tysta den där bunkern.
Anhåller om artillerield mot mål med koordinaterna:
Två-fyra-sex-noll-S-T. Kom.
Uppfattat. Klart slut.
Eldkastare framåt!
Framåt!
Shipley!
Hjälp mig med packningen!
Kasta dem!
Framåt!
Lyft upp honom!
-Där försvann ett av dina nio liv. -Nu har vi stridsvagnar.
Sjukvårdare! Hitåt.
Vänta inte. De hittar mig. Fortsätt. Ta dem för min skull.
Hitta Stryker och håll dig till honom.
Han är bra.
Hälsa honom att jag...
Jag skulle vilja veta vart de andra tog vägen.
-Var är vi nu? -Det är i alla fall inte hälsosamt.
Det var nära. Ha inte så bråttom nästa gång.
-Du kom över. Eller hur? -Över vad? Vart?
-Jag har ont om ammunition. -Jag också.
Jag glömde det. Vi måste hämta mer.
-Jag gör det. -Välj en siffra från ett till sex.
-Två. -Fem.
Ni hade fel båda två.
Den killen är otrolig.
Thomas måste skynda på.
-Kan jag ta några patronbälten? -Varsågod.
-Hur är det där framme? -Ganska tufft.
-Jobba på. -Lycka till.
-Är det där kaffe? -Visst, grabben. Vill du ha?
Om jag vill.
Jag har inte fått kaffe sen vi lämnade fartyget.
Här har ni det förbaskat bra.
Varsågod.
Underbart!
-Var är Thomas? -Troligen död.
Nej, inte den killen. Nu sticker vi!
-Får jag ta med lite till de andra? -Visst. Ge mig fältflaskan.
Berätta hur det har gått.
Det kan inte bli bättre. Det här är livet!
Kom och ta för er, killar! Ammunition och nybryggt kaffe!
Hellenopolis!
Bass!
Greken!
-Varför dröjde du, Thomas? -Var är Bass?
Död.
lngen ammunition.
Varför dröjde du?
Major Crowe...
-Jim, hur går det? -Det är besvärligt, Dave.
Vi har grävt ner oss och vi tänker hålla ut.
Jag har fått rapporter om att japsen är på väg mot er.
Om de går till anfall i kväll, så är målområde 241 hett.
Vilka grupper har du?
Joyce och Stryker.
Säg till dem att gräva ner sig och ligga stilla.
lnget buller och inga rörelser.
Ta inga risker om ni inte måste. Ni får snart förstärkningar.
Enligt major Crowe går japanerna mot de här stridsvagnshindren.
Sprid ut din grupp längs den här linjen.
De får inte röka, förflytta sig eller prata i onödan.
Märker de hur svaga vi är kan de ta sig till stranden.
Det krävs en hel pluton, men jag har bara en grupp minus tre man.
-Kan du inte...? -Ge dig tre man?
Bataljonen har inte ens tre extra man till vårt kompani.
Din grupp tar den farligaste delen av vår linje.
Om de går till anfall i kväll, så slår de till mot er först.
Jag repeterar: Ni får inte röra er.
-Uppfattat, sir. -Stryker, vi ska försvara linjen.
-Uppfattat, sir. -Lycka till.
Kom igen. Följ mig.
Allihop, kom nu!
Vi rycker fram två och två. Gräv skyttegravar med rejäla mellanrum
Var tysta, så att vi inte röjer vår position. Bröderna Flynn stannar.
Dunn och Smith stannar här.
lnget snattrande i kväll.
Du och Harris stannar här.
Sjukvårdare!
Hör...
-Sjukvårdare! -Det är en marinkårssoldat.
Sjukvårdare!
-Stryker! -Ner med er!
-Följ era order och ligg stilla. -Det ligger en sårad där ute.
-Tyst. -Vi hämtar honom!
Stanna här. Det kan vara ett av japsens trick.
-Det låter inte som en japan. -Visar du dig, så röjer du oss!
Stryker!
Det är Bass. Hur många japaner vet vad du heter?
-Det är Bass. -Tyst.
Har du inga mänskliga känslor? En vän är döende.
Lägg av!
Min far lärde dig att vara tuff.
Stanna här och var tuff. Ska du stoppa mig, så får du döda mig!
Det gör jag!
Stryker!
Sergeant!
Stryker!
Hjälp, sergeant!
Ön Tarawa förklarades intagen kl. 1 3.30 den fjärde dagen.
Förstärkningarna anlände, de sårade togs omhand-
-och anfallsstyrkorna fick avlösning.
-Hur ser det ut för mig, pastorn? -Gud har varit dig nådig.
Du får åka hem.
Per istam Sanctam Unctionem, et suam piisimam.
lndulgeat tibi Dominus quidquid deliquisti. Amen.
Nån gjorde det före mig.
Jag har nyheter. Både goda och dåliga.
-De har hittat Hellenopolis död. -Han var en bra grek.
Choyinski, Soames och Bass är på ett sjukfartyg på väg mot Staterna.
-Jag önskar att jag var med dem. -Snygga till er nu.
Tvätta kläderna, så att ni ser ut som marinkårssoldater.
Du också, Thomas.
Dunne!
Jag har några flaskor saké i min packning. Ge dem till killarna.
-Visst. -Säg att du tog dem från en död japan.
Kan du inte slappna av lite grann?
Du tog dem från en död japan.
-Vad är det med dig? -Vet ni vad Stryker har planerat?
Ännu en gruppövning. Jag är trött på sånt!
Jag är trött på Stryker! Och på vackra Hawaii.
Jag också.
Champ... Vad tycker du om vackra Hawaii?
-Jag vill inte prata om det. -Du har tigit ända sen Tarawa.
-Varför så tyst? -Lägg av.
-Hej, har ni plats för mig? -Ser man på!
Blev du frisläppt för gott uppförande?
-Var var du? Pearl Harbor? -Ja. Sköterskorna var snygga.
Fem dollar till den som skjuter mig i foten.
Jag gör det för 2.50.
Vi får förstärkningar till vår grupp.
Vi bygger upp stället och sen ska de bo här.
Här är Stein, Fowler och McHugh.
Jag heter Mike McHugh. Jag tänkte kolla om kriget är slut snart.
-Hur gammal är du? -1 9.
-Hur gammal? -1 8 år. Nästan.
Vi har hört att gruppchefen är tuff.
-Det kan stämma. -Tuffa sergeanter skrämmer inte mig.
Dina första dagar med sergeant Stryker kommer att bli intressanta.
De nya följer med mig.
-Givakt! -Charlie, hur är det med dig?
Jag har intyg på att jag är i stridbart skick igen.
Förstärkningarna kom samtidigt.
De blir bara yngre.
-Eller så blir vi äldre. -Både och, kanske.
Jag ska nog stå ut med att du är tillbaka.
Vad hände med gruppen, bortsett från "Greken", Shipley och Thomas?
Choyinski... Thomas? Han fick inte en skråma.
-Det var jag helt säker på. -Varför?
Han stack från värnet för att hämta ammunition och kom aldrig tillbaka.
Hur lång tid tog det från att han stack tills ni blev anfallna?
Ungefär 40 minuter.
40 minuter?
Vänta här.
Thomas!
-Ja. -Utanför.
-Vad gällde det där? -Vet inte. Jag har inga spioner.
-Det räcker. -Vad gäller saken?
Jag hatar dig!
Upp med dig!
När du smet undan dog en av mina män och en blev sårad.
Du har inte fått nog. Upp med dig!
Sluta med det där.
-Vad heter ni? -Sergeant Stryker.
Och du?
Menige Thomas. Able-kompaniet, sir.
Det här får ni förklara inför krigsrätten. Hjälp honom upp.
-Du behöver vård. -lngen fara, sir.
Det kan diskuteras. Vet ni att det är förbjudet att slåss?
-Ja, sir. -Vem slog det första slaget?
Överste, det var ingen som slog först.
En samtidig explosion, kanske?
Judo. Sergeanten visade hur man tar sig ur ett judogrepp.
lnga mer judolektioner. Är det uppfattat?
Uppfattat, sir.
Du är åtminstone ingen tjallare.
Vänta lite, Stryker.
Jag gjorde helt fel. Jag vet det.
Jag drack lite kaffe. Jag trodde inte att några minuter spelade nån roll
-Det gjorde det. -Ja, men jag visste inte det då.
Det plågar mig. Jag kan inte sova.
Jag har velat berätta det för er. Berätta för nån. Jag...
Jag gillade greken. Jag skulle ha gjort vad som helst för honom.
Om jag kunde skulle jag byta plats med honom.
Jag tror dig.
Alla gör misstag. Men när vi gör det så blir följderna mycket värre.
Gör vi ett misstag så kan nån stryka med.
Sen är han borta för gott.
Det enda vi kan göra är att uthärda...
...och hoppas att vi inte gör om misstaget.
Det ska jag inte.
Nu går vi tillbaka.
Post till första pluton!
Ett brev från min fru efter 1 ,5 år. Vet ni var hon är?
l England och underhåller trupperna.
Varför är hon inte här och underhåller mig?
"Killarna är så trevliga. Det finns en löjtnant här..." En löjtnant!
När jag kommer hem ska hon få smisk. Jag har blivit stark här.
Det här är ett konstigt sätt att få veta det, men du har blivit far.
Det hände i förrgår. Strax före frukost.
Pojken är vacker som jag och intelligent som du.
Jag kunde ha sagt det tidigare, men jag ville inte oroa dig.
Jag vet inte vad han ska heta. Vi diskuterade aldrig det.
-Jag har blivit far! -Får jag se?
-Jag har blivit far! -Uppställning!
Kom nu!
Äntligen fick vi vår ledighet. Tio dagar i Honolulu.
Alla var ute på stan. Alla utom Stryker.
Han var som vanligt.
-Ensam? -På drift.
-Whisky? -Två?
-Gärna. -Okej.
Tack. Det behöver jag. Jag är trött efter en tung dag.
Lägg av.
Ursäkta då, sergeant.
-Varsågod. -Tack.
65 cent för ett glas är för mycket. De lurar militärerna.
Vi kan dricka billigare hemma hos mig.
Räkna inte med det.
Tack för whiskyn. Det var inte meningen att störa.
Det gör inget. Drick färdigt.
-Det var inte meningen att låta hård. -Jag vet. Du är bara olycklig.
Det är jag också.
Jag heter Mary.
Ett sånt sammanträffande.
Heter hon också det?
Gäller inbjudan fortfarande?
Gör det bekvämt för dig. Jag hämtar nåt att dricka.
Kära nån! Jag ordnar snabbt mer.
Jag förstår.
Räcker tio dollar?
Ta den. Det är bara papper.
Jag kommer strax tillbaka.
-Jag hoppas att det är ditt märke. -Alla märken är mina.
-Hon säger att hon är hungrig. -Han.
Råd honom att inte bli marinkårssoldat.
Mamma ska ge sig nåt att äta. Sen måste du vara tyst när jag har besök.
Sluta nu. Var är hans far?
Borta.
Alla har vi våra sorger.
Det finns svårare sätt att försörja sig än att gå ut i krig.
Du är van vid barn.
Ja, det är jag.
Hej då, grabben!
-Vänta! -Pengar behövs inte på ett korallrev.
-Du är en god man. -Ganska unikt inom marinkåren.
Hej då.
Adjö, sergeant. Jag ska be för dig.
Nu ska vi inte vara religiösa
-Jag ska be för dig. -Lycka till.
Du är en riktig blodhund, Charlie. Men du kan koppla av.
Jag är klokare än för en halvtimme sen.
Om du ser mig tycka synd om mig själv igen-
-så har du tillstånd att slå mig på käften.
-Får jag bjuda på ett glas? -Självklart, grabben.
-Tack! -Två bourbon.
-Att få barn är en stor händelse. -Conway!
-Bjuder du? -Lyft på locket!
Härligt. Det känns lite extra när man får en pojke.
Jag har en pojke. Han heter Sam...
...efter din far.
Vänta tills han blir tio år och inte skriver till dig.
Han kommer inte att behöva skriva. Jag ska vara där.
Jag tänker inte kräva att han ska vara tuff. Han ska bli intelligent.
Jag ska inte ge honom militärböcker. Han ska få läsa Shakespeare.
Jag vill inte att han ska bli överste eller sergeant.
Jag vill att han ska bli intelligent och omtänksam. En gentleman.
-Du går för långt. -Han har rätt att tycka illa om mig.
Tack. Den rätten tänker jag utnyttja.
-Jag tycker inte om dig, Stryker. -Nu ska vi prata allvar, Conway.
Jag kan inte ha konflikter i gruppen.
Jag har försökt få kontakt med dig, men misslyckats. Du är intelligent...
Din åsikt om min lQ intresserar inte mig det minsta.
Så här är det: När jag är i tjänst, så lyder jag.
När jag är ledig utnyttjar jag min demokratiska rätt-
-och avskyr vem jag vill.
Är det förstått?
-Stick. -Kom, killar. Vi går.
Varför ger du inte honom en omgång?
-Jag har väl mjuknat på gamla dar. -Synd.
Sam kan inte ha varit stolt över honom.
Jo då. Man är alltid stolt över sin son.
-Två till? -lnte jag.
Jag tar en till!
-Du kan kanske leda mig hem? -Visst, Charlie!
Dra säkring!
Förbered kast.
Kasta!
-Femte omgången! -En sån kastarm.
Kom igen!
Då kör vi!
Det här är en skarpladdad handgranat.
Vet du vad de kan göra?
Ta den i höger hand och vänta på order om att dra säkringen och kasta.
Uppfattat?
Beredd?
Dra säkring!
Förbered kast!
Kasta!
Granat. Ta skydd!
När ska du vakna? Vill du se din kvinna igen, så sköt ditt jobb!
-Vad hände? -En liten olycka, sir.
Du är sårad, Stryker. Sjukvårdare!
-Ja, sir. -Ta hand om sergeanten.
Följ med, sergeant.
Du inser det kanske inte, men han räddade ditt liv.
Du får medalj för det.
Återigen kom ordern och marinkåren gav sig av.
Återigen talade ryktena om olika destinationer - som var fel.
Den här gången var vi en fungerande stridsenhet.
Tarawa hade härdat oss. Stryker hade utbildat oss.
-Nu ska jag visa er nåt. -Vad har du där, Benny?
Vad ser det ut som?
-Vad ska du ha flaggan till? -Ockupera ön i USA:s namn.
-Tror du att det går lätt? -Jag är ju med er.
-Vi behöver kanske två av dig. -En räckte i Tarawa.
Håll dig nära mig. Jag är en stridshärdad veteran.
Vet du hur många japs jag dödade i Tarawa? 32. Fick jag nåt för det?
Jag har fiender i Washington.
Utan mig hade marinkåren inte klarat det.
Så här viker man en flagga.
Tror du på intuition?
Ja. Hos kvinnor. Hur så?
Jag känner på mig att jag inte överlever det här.
Säg inte så.
-Men jag känner så. -Varför?
Jag vet inte. Men jag kan inte skaka av mig känslan.
Lyd mitt råd. Skaka av dig den.
När nåt sånt har fått fäste, så är det inte lönt att kämpa emot.
En marinkårssoldat får alltid en order.
Vår order kom ombord efter fem dagar till sjöss.
Den här ön är vulkanisk och sandig.
Den är nio kilometer lång och fyra kilometer bred.
Den slocknade vulkanen här heter Suribachi.
Det finns inget annat på ön än tre landningsbanor och 20 000 japaner.
Arméflygets B-24:or har bombat ön i 62 dagar.
-Då blir det kanske lättare för oss. -Det kan vi inte veta.
Vi kommer att möta moteld överallt.
Det finns bara två stränder att landsätta på. En i öst och en i väst.
Annars är det bara klippstränder.
De försvarar troligen stränderna.
Annars väntar de tills vi kommer till landningsbanan.
Den ligger mellan Suribachi och klipporna i norr.
lngen vet exakt vad de har på den här ön.
Men de har använt ön i 40 år.
Saipan var vår sista hållplats.
De som skulle gå i land först följde med stridsvagnsfartygen.
Efter ytterligare några dagar till sjöss var det äntligen dags.
Gör er beredda!
lnta era positioner.
Det är i alla fall en fin dag.
-Det är kallt. -Det blir varmare.
Det är det jag är rädd för. Titta!
NU ÄR DET FÖR SENT ATT OROA SlG
-Är det du som har skrivit det här? -"Alltid trogen", grabben!
Vi borde ta dig med oss i land.
McHugh har fickorna fulla av böcker. Fem böcker!
Killen läser! Det ska väl inte du bry dig om?
När vi är klara här ska jag bryta båda benen på dig.
-Jag mår illa. -Det gjorde jag också vid Tarawa.
Stein... Shalom aleychem.
Aleychem shalom.
-Sergeant, jag är rädd. -Det är jag också.
-lnte ni! -Fowler, jag är alltid rädd.
Förbered landsättning. Ta skydd!
Ladda vapnen! Ta av livbältena när vi når stranden.
Hoppa i land!
Det är inte som Brooklyn.
Jag skulle vilja gömma mig under en filt.
Jorden är mager. Vad ska vi ha den här ön till?
Det är krig. Man byter mark mot män.
När Gud skapade världen la han det sämsta gruset här.
Sjukvårdare!
Nästan på samma ställe som de sköt mig förra gången!
Tänk att bli skjuten för det här!
De går hårt åt Suribachi.
lnte tillräckligt. Japsen skjuter hela tiden.
Stryker!
Löjtnant Shrier vill tala med er.
Var beredda!
Stryker anmäler sig.
Er pluton är decimerad. Jag tar befälet över dem som finns kvar.
-Ja, sir. -Artilleribeskjutning inleds 1 1 .00.
Framåt!
Håll avstånden!
VÅRA UNGA HJÄRTAN SPRUDLADE AV GLÄDJE
-Fortsätt! -Sjukvårdare!
Sprid ut er och gräv!
-Dunne, var är min bror? -Han blev träffad.
Flynn!
Det räcker!
Jag sa ju att du skulle behöva den här. Tack, marinkårssoldat.
Flynn, ta skydd!
-Har du inget förstånd alls? -Även hjältar ålar sig fram!
-Sjukvårdare! -Mamma sa att vi måste hålla ihop.
Harris!
l natt får jag sova gott.
Sjukvårdare!
Han behöver ingen.
-Vi kan inte skjuta sönder bunkern. -Ett granatgevär, då?
-Om vi hade ett. -Jag har tid över. Jag kan hämta ett.
Regazzi klarade inte det.
Man vet aldrig vad som händer omkring en.
Hör!
-En stridsvagn. -Ja, men vems?
Vår!
Det är Regazzi!
Bunker klockan två.
Ge dem en omgång.
Tack, grabben.
-Jag hittade inget granatgevär. -Du skötte dig fint.
lngen hade sett nåt liknande. lngen hade trott att det var möjligt.
Den rykande, eländiga, blodiga ön.
Efter tre dagar och tre nätter-
-hade vi nått fram till Suribachi, där vi var redan den första dagen.
-Vi slår läger för natten. -Det bästa jag har hört i dag.
Två och två. En av er måste vara vaken.
Det blir tufft att rycka fram mot Suribachi.
Det blev tufft redan när du tog på dig uniformen.
Vill du se en vacker unge?
Vad döpte ni honom till?
Han ska heta Sam. Sam Conway.
Ett namn som burits av en hjälte kan duga till vem som helst.
Det är en sak jag har försökt säga, men jag vet inte hur.
Du är högutbildad och ändå kan du inte säga att du hade fel inställning.
-Jag har fel inställning. -Nej, du hade det. Det är skillnad.
Det är bäst att vi sover nu. Vill du sova först?
Jag tar vakten.
Alla har fel inställning nån gång i livet.
Tack, soldat.
Var är sergeant Stryker?
-Stryker? -Där.
-Vad är det? -Löjtnant Shrier vill tala med er.
Stryker...
Jag går mot Suribachi.
Era män ska vara beredda 07.00.
Vi samlas vid den japanska stridsvagnen där borta.
Har rösten viskat i ditt öra igen?
Bry dig inte om det. Det är många som har hört den.
De flesta överlever. Några gör det inte. Risken är inte så stor.
-Har du hört rösten? -Nej.
-Oroar du dig aldrig? -Vad skulle det göra för nytta?
-Du är osårbar. -Håll dig nära mig då.
Det ska jag göra.
Banner 3. Patrullen är beredd. Anhåller om artilleriunderstöd.
Sh'ma Yisrael, Adonai elohenu... Adonai echad.
Radio!
Banner 3, det är Easy 5, kom.
Avbryt artilleriunderstöd. Vi ska rycka fram över krönet.
Klart slut. Stryker!
Översten gav order om att vi ska placera flaggan på toppen av kullen.
Vad är det där?
Lägg undan din. Vi ska använda den här.
Första grupp! Leta upp nåt som vi kan sätta den här på.
-Conway, du överlevde. -Ja, den där rösten hade fel.
-Nu mår jag bättre. -Jag också.
Jag mår bättre än nånsin. Vill nån ha en cigarett?
-Är han...? -Ja.
Han dog på det sätt han själv skulle ha valt.
Det är ett brev till hans son.
"Käre son, jag antar att mina brev inte har nått dig."
"Men jag försöker igen"-
-"för det här kan vara min sista chans att skriva till dig."
"Jag har velat säga dig så många saker."
"Nu när du är en stor pojke ska jag göra det."
"Om vi fick vara tillsammans ett tag"-
-"så skulle jag kunna förklara bättre än jag kan i ett brev."
"Du måste ta hand om din mor och älska henne och göra henne lycklig."
"Gör inte henne eller nån annan illa, så som jag gjorde."
"Följ alltid ditt hjärta."
"Nån kommer kanske att skriva till dig och berätta om mig."
"Jag vill att du blir lik mig i vissa avseenden, men olik mig i andra."
"När du blir äldre och får veta mer, så inser du att jag var misslyckad"-
-"på många sätt."
"Jag ville inte ha det så här. Det bara blev så."
"Om jag hade mer tid skulle jag..."
Han hann inte skriva färdigt.
Jag kan göra det åt honom.
Nu reser de den.
Kom igen. Nu fortsätter kriget!
Text: TKC